I USA er der i de seneste år blevet kidnappet mere end 306 spædbørn.
I 10% af tilfældene var moderen stadig gravid.
9 ud af 10 mødre overlevede ikke overgrebet.
Hvad skal døbe hende?
Jeg ved det ikke. Hvad med... Zoey?
-Hvad? Nej, det tror jeg ikke. -Det er sødt. Hvorfor ikke?
Det begynder med z. Så bliver hun altid valgt sidst i skolen.
-Beatrice. -Hvad?
-Jeg havde en moster Bea. Vær sød. -En moster... Laver du sjov?
Hvad med...Anna?
-Anna? -Ja. Nej?
Det er ikke...
Hun sparkede lige. Mærk!
Pas på!
Kan du se, hvordan hendes hjerte slår?
Hun er helt perfekt, Sarah.
Bortset fra nogle få indre skrammer er alt, som det skal være.
-Jeg er mere bekymret for dig. -Det er okay. Jeg er klar.
Okay.
Har du haft plukveer?
-Nej, det tror jeg ikke. Er det skidt? -Usædvanligt. Tiden nærmer sig.
Vi kan vente et par dage, men hvis der ikke sker noget...
-Nej, jeg vil ikke skæres op. -Vi vil forsøge at sætte dig i gang.
Du får oxytocin, et hormon som sætter gang i veerne.
Det fortæller barnet, at nu er det nu. Er der nogen, som kan køre dig?
-Det er bedst, at du ikke selv kører. -Jeg kører ikke længere.
Undskyld.
-Det er okay. Min mor kommer i aften. -Godt.
Hvil dig så meget, du kan.
God jul.
Julesangen her afslutter programmet,-
-og det er den varmeste jul, jeg kan mindes.
Vi er tilbage samme tid i morgen, fra 16-20.
Det er min første tur til det område.
-Det er nybyggeri. -Sunset Grove. Hvem fandt på det?
Det hele lyder ens.
Jeg kørte nogle bankfolk ud til et beboelsesområde i sidste uge.
Green Sunshine...
Hej, mor.
Jeg var hos lægen. Den stod på lydløs, og så glemte jeg det.
Ja, jeg har det fint. Jeg er bare træt.
Okay, jeg lægger nøglen i postkassen ved havelågen.
Okay. Ja.
Jeg er sikker på, at jeg har det godt.
Jeg gør alt, hvad lægen siger, så du behøver ikke være bekymret.
Vi ses, mor.
Hej! Har du savnet mig?
Isaac! Den er perfekt. Tak!
Det havde du ikke behøvet.
Det er bare sådan, at når du vågner ved, at babyen græder,-
-så tænker du på os.
-Jeg har også noget til dig. -Fedt!
Sarah! Hvor er det smukt!
Matt tog det den dag, hvor vi mødte jer.
Jeg fandt det, da jeg gik hans ting igennem.
-Vi ville give det til dig og Brian. -Brian kommer til at elske det.
Jeg husker den her dag. Herregud! Tak.
Hvad laver du?
Hver gang Brian ringer, dukker billedet her op.
Undskyld mig.
Hallo?
Nej.
Nej, det er han ikke.
Nej, han har ikke...
Han kommer ikke tilbage.
Nogensinde. Tak.
Matts navn står stadig på telefonabonnementet.
Indimellem ringer der selskaber, som vil have ham til at skifte leverandør.
-Det gør mig ondt. -Det er okay.
Jeg kan næsten lide, at folk ringer og spørger efter ham.
Det er dejligt at høre hans navn. Også selvom det kun er et øjeblik.
Isaac...
Jeg har besluttet mig for at sælge huset.
Det er nok bedst med alt det, der sker, og barnet...
Det er nok bedst, at jeg bor lidt hos min mor.
Jeg ved ikke rigtig...
Jeg tror ikke, at jeg kan klare det her selv.
-Jeg har ikke styrken. -Vi vil altid være der for dig.
Det ved jeg godt. Det er ikke det.
Jeg er bange.
Jeg er bange for, at jeg ikke ved, hvad jeg skal gøre.
Jeg er bange for, at jeg bliver en dårlig mor.
Ingen kan lære dig at blive en god mor.
Enten er man det, eller også er man det ikke. Og tro mig-du er det.
Undskyld. Selvfølgelig skulle jeg begynde at græde...
Du er velkommen til at spise hos os i aften.
Området her ligger øde hen på sådanne aftener.
Det ville være skønt, hvis du kom.
Tak.
Jeg er så taknemmelig for dig og Brian og jeres støtte.
Men i aften...
...er jeg ikke i humør til at feste.
Du trives vist også bedst under vandet.
Excalibur, hvad har du lavet?
Så er det nok.
Hallo?
Isaac, er det dig?
Jeg kan godt se dig.
Undskyld, at jeg forstyrrer juleaften.
Jeg har problemer med bilen og har brug for at låne telefonen.
Undskyld, jeg er ikke helt med.
Jeg har brug for at låne telefonen.
Har du ikke en mobil?
Batteriet er dødt.
Hvad er der sket?
Jeg har som sagt et problem med bilen. Vil du være sød at åbne?
Ved du hvad? Min mand sover. Jeg vil ikke vække ham.
Jeg larmer ikke. Det tager kun et øjeblik.
-Du må hellere spørge naboen. -Der er ingen hjemme.
Kom nu! Det tager kun et øjeblik.
Nej. Jeg beklager. Som jeg lige sagde, så sover min mand. Jeg åbner ikke.
Hvorfor lyver du?
Undskyld?
Din mand sover ikke, Sarah. Han er død.
Åbn døren, Sarah!
Jeg ved ikke, hvem du er, eller hvad du vil.
Men forsvind. Jeg ringer efter politiet!
Hørte du det?
Excalibur?
Hvad gør du af?
Hej, mit navn er Sarah Clark.
Jeg bor i Sunshine Grove. På 10 Oak Crest.
Jeg vil gerne anmelde en mærkelig kvinde, der sniger sig rundt udenfor.
Nej, jeg ved ikke, hvem hun er.
Vil I ikke nok komme i en fart.
Jeg er i huset. Okay, tak.
Isaac, det er Sarah. Der er noget galt.
Der var en mærkelig kvinde her. Hun ville ind.
Jeg har aldrig set hende før. Politiet er på vej, men ring, når du kan.
-Godaften. Sarah Clark? -Ja.
-Vi modtog et opkald. -Det var mig.
Der var en mærkelig kvinde her, som ville ind i huset.
-Ind i huset? -Ja, hun bankede på døren.
Jeg ved ikke, hvad hun ville.
-Er der andre i huset? -Nej.
-Ved De hvem, kvinden var? -Nej, jeg så hende ikke tydeligt.
Som I kan se, er lyset gået i stykker.
Det virkede ikke, da hun var her.
Jeg kigger omme bagved.
Er De sikker på, at det var en kvinde?
Jeg mener, så De hendes ansigt ordentligt?
Andre detaljer?
Nej, jeg så ikke hendes ansigt. Det var for mørkt.
Men jeg hørte hendes stemme. Det var definitivt en kvinde.
Der er ingen derude. Vedkommende er forsvundet.
Hun vender nok ikke tilbage. Det var nok en, der havde drukket for meget.
Jeg informerer patruljerne i området og beder dem køre forbi senere-
-og sikre, at alt er i orden.
Tak. Jeg følger jer ud.
Hvad har du gang i?
Du ved godt, at du ikke må være i sengen.
Kom så, ned med dig.
Kom så. Sådan ja.
Også dig.
Hvem er du?
Hvad vil du?
Sarah!
Du burde vide, hvem jeg er, Sarah...
...og hvad jeg er ude efter.
Hvad vil du?
Sarah...
Hvis du kommer ud nu, går det hele meget nemmere.
Gør det nu ikke så kompliceret.
Du kan ikke blive derinde for altid.
Du skal ud før eller siden.
Det skal barnet også.
Hun er på vej ud, Sarah.
Sarah?
Sarah! Vi kan gøre det sammen!
Sarah! Åbn den forbandede dør!
Sarah!
Sarah?
Isaac...
Jeg er Sarahs mor. Hun har fortalt så meget om dig.
Okay! Jeg beklager, at jeg kom brasende ind. Vi har ekstranøglen.
Er hun okay? Hun ringede, men vi nåede ikke telefonen.
Hun er udmattet, den stakkel.
-Det har været så hårdt ved hende. -Men hun er stærk. Hun klarer sig.
Ja, og netop det fortalte jeg hende tidligere i dag.
Men så fik vi hendes besked om,-
-at nogen forsøgte at trænge ind i huset.
Vi blev forståeligt nok bekymrede. Bekymrede små naboer...
Brian og jeg.
Jeg formoder, at Sarah har nævnt ham? Eller måske ikke.
Jo, det har hun. Hvor dumt af mig, undskyld.
Tusind tak, fordi du kom. Det var ikke noget. Hun var bare nervøs.
-Det har været nogle svære måneder. -Det ved jeg godt.
Men vi er så glade for at en ny lille nabo er på vej.
-Det skal nok bringe smilene frem. -Ja...
Det er en skam, at hun vil bortadoptere barnet.
Har hun ikke fortalt det? Det er jeg virkelig ked af.
Jo, hun nævnte det. Jeg vidste bare ikke, at hun havde besluttet sig.
Det var pænt af dig at komme. Jeg skal nok hilse. Må jeg følge dig ud?
Vi forstyrrer ikke igen.
-Og du bor...? -I huset ved siden af.
Undskyld igen, fordi jeg brasede ind.
Hvem...? Hvem er I?
-Er der sket Sarah noget? -Måske du vil fortælle, hvem du er?
Jeg er hendes mor. Er der sket noget?
-Sarah? -Sarah sover.
Sarah? Sarah?
Jeg vidste ikke, at det var dig.
Mor... Mor...
Nej! Mor, nej!
Herregud! Jeg vidste ikke, at det var dig!
Forlad mig ikke! Jeg elsker dig så højt!
Bliv hos mig, mor! Vil du ikke nok!
Jeg vidste ikke, at det var dig!
Isaac! Jeg vidste ikke, at det var min mor.
Jeg troede, at det var den kvinde, som angreb mig.
Hun vil ud.
Du klarer det ikke alene. Lad mig hjælpe dig.
Ikke endnu. Ikke endnu.
Jeg sagde:
Lad...mig...hjælpe...dig!
Kan du ikke bevæge dig?
Hjælp! Hjælp!
Jeg har brug for hjælp!
Brian!
Brian, kom nu! Brian!
Brian!
Brian, jeg har brug for hjælp!
Brian, nej!
Brian, kom nu!
Bag dig!
Okay...
Okay, forstået.
-Det er juleaften. Du burde tage den. -Juleaften?
Du er ny. At tage sig af hysteriske kvinder er lige et job for dig.
Vil du ikke nok sige, at du ikke lige sagde, hvad jeg tror, du sagde.
-God jul... -God jul!
Sarah Clark?
-Jeg så blinkene. -Vi ville bare sikre os, at De er okay.
-Stationen nævnte chikane. -Der har ikke været yderligere.
-Jeg blev nok bare bange... -Okay.
-Tak, fordi I kom. -Det er min pligt.
Tøv ikke med at ringe, hvis De oplever noget usædvanligt, okay?
Godaften.
God jul.
Det var det!
Jeg troede, at hun var ved at føde, og at du agerede jordemoder.
Hvad er der? Hvad?
Fandens også! Vent.
En ting til. Jeg tænkte på navnet.
-Hvad? -Barnets!
-Sarah Clark? -Ja!
Mike? Kan du høre mig? Mike?
Hallo?
Mike?
Hallo?
Mike?
Shit!
Mike! Kom nu... Mike!
Se nu, hvad du har gjort.
Donovan her. Vi har en såret betjent. Jeg har brug for forstærkning.
Donovan her. Jeg gentager: Vi har en såret politibetjent.
-Stands! Rør dig ikke! -Det er ikke mig, I er efter.
-Op med hænderne! -Jeg er Sarah Clark. Jeg ringede.
Kvinden, jeg ringede om, er deroppe. Vi må væk.
-Hvad snakker du om? -Hun er gal. Hun vil have mit barn.
Det er nok! Vi går ovenpå. Af sted!
Fortsæt! Gå!
-Kvinden. Hvor er hun? -Der. Hun var lige der.
På sengen. Jeg slog hende med...
Det er umuligt. Det er ikke sandt. Du bliver nødt til at tro mig!
-Vandet gik. Jeg skal på hospitalet. -Tag det roligt. Det...
Det var hende. Hun må være dernede. Tror du mig nu?
-Tror du mig? -Vent her. Rør dig ikke.
-Jeg kigger efter. -Gå ikke fra mig!
Jeg skaffer hjælp og en ambulance.
Hvem der?!
Nej...
Excalibur...
Undskyld. Undskyld.
Barnet kommer med mig, Sarah. På den ene eller den anden måde.
Du må selv vælge hvordan.
Lad mig hjælpe dig. Jeg ved, hvad jeg skal gøre.
Overlad det til mig.
Lad være...
Nej! Nej!
-Hallo! Er der nogen? -336 her.
Jeg er Sarah Clark! Jeg ringede tidligere fra 10 Oak Crest!
-Send hjælp! Jeg bliver angrebet! -Hvor er betjentene?
Jeg tror, at hun har dræbt dem! I bliver nødt til at komme nu!
-Var det Dem, der ringede? -Ja! Jeg er Sarah Clark!
Jeg bliver angrebet og...!
Du burde ikke køre, Sarah. Du ved, hvordan det gik sidste gang.
Hallo!
Hallo?
Er der nogen? Jeg har brug for hjælp.
Hallo...
Der er ikke mange, der ved det, men børn hører alt, mens de er i maven.
Musikken hjælper dem. De vænner sig til den.
De lærer at være lykkelige.
Derfor spillede jeg den her for hende så ofte, jeg kunne.
Altid.
Hun bliver lykkelig her.
Jeg kunne ikke lade noget ske jer.
Jeg ved, at du er derinde, Sarah!
Sarah!
Hun er min, Sarah!
Kom ikke nærmere!
Hvad laver du?
-Jeg sagde: Kom ikke nærmere. -Du kan jo knapt stå på benene.
Jeg gør det. Jeg sværger, at jeg gør det.
Nej.
Du elsker hende.
Du elsker hende, trods alt.
Nu skal du gøre præcis, hvad jeg siger.
Hvad håbede du at opnå med alt det her?
Jeg købte mig tid.
Ja!
Hallo! Kan I høre mig?
Hjælp mig! Kom nu!
Hvorfor?
Hvorfor lige mig?
-Fordi du tog mit, Sarah. -Hvad?
Du tog mit. Det er kun retfærdigt, at du afleverer hende tilbage til mig.
Dig? Herregud!
-Ret skal være ret. -Det var en ulykke!
Det var ikke nogen ulykke.
Matt og jeg havde været hos lægen.
Jeg mærkede barnet sparke. Jeg var så glad.
Jeg blev distraheret et øjeblik.
Jeg vidste ikke, hvad der ville ske. Jeg vidste det ikke!
Tilgiv mig.
-Det her kommer til at gøre ondt. -Nej!
Hvad skal hun hedde?
-Hvad? -Hendes navn?
Matt og jeg fik aldrig valgt et navn. Jeg vil bare vide, hvad du har valgt.
Isabella.
Lortenavn!
Oversættelse: J. Petersen